Aquest estudi va ser possible gràcies a la col·laboració amb la Unitat de Trastorns de la Conducta Alimentària de l´Àrea de Salut Mental de l´Hospital Sant Joan de Déu de Barcelona. Gràcies a tot el personal del centre per la seva valuosa col·laboració al projecte.
Introducció
L'anorèxia nerviosa (AN) és un trastorn de la conducta alimentària (TCA) caracteritzat pel baix pes (menys del 85% del que s'esperava tenint en compte l'edat i l'alçada), les alteracions de la imatge corporal i la por extrema a engreixar-se (APA, 2013). A més de la simptomatologia pròpia del trastorn, l'AN presenta multitud de complicacions mèdiques derivades de l'estat de desnutrició, taxes de mortalitat altes i una elevada comorbilitat amb altres trastorns, especialment els d'ansietat, els depressius i els de la personalitat. Tot i l'existència de diferents tipus d'intervenció, hi ha consens que la prioritat en el tractament de l'AN és recuperar un pes saludable i abordar les complicacions físiques associades a l'infrapès. Entre els objectius de la intervenció, per tant, destaquen la restauració del pes, la normalització de les percepcions de gana i sacietat, la normalització de les pautes de menjar i la superació de la malnutrició a través de programes de realimentació. Tot i això, la por extrema a l'increment de pes i a convertir-se en obès, característica de les persones amb AN, sol produir una gran resistència cap a la normalització de la ingesta i dificulta que els pacients assoleixin un pes saludable. Les pacients amb AN sovint mostren ansietat davant de determinats estímuls (com el menjar o el propi cos) i duen a terme conductes d'evitació (com la restricció alimentària). Per tant, el tractament de l'AN pot ser potenciat mitjançant la incorporació de components adreçats a l'ansietat experimentada pels pacients davant de la ingesta i l'increment de pes. És per això que les tècniques d'exposició s'han proposat com a tractament eficaç en aquest trastorn (Hildebrandt, Bacow, Greif, i Flores, 2014; Hildebrandt, Bacow, Markella, i Loeb, 2012; Steinglass et al., 2012).
També de manera similar al que passa als trastorns d'ansietat, hi ha una gran quantitat d'estudis que mostren la presència de biaixos atencionals en pacients amb TCA i, en particular, en pacients amb AN. Entre aquesta diversitat d'investigacions, el nostre grup ha estat el primer (Porras-Garcia et al., 2018; Porras-Garcia et al., 2019), i fins ara l'únic, a utilitzar tècniques de realitat virtual (RV) en combinació amb tècniques d'eye-tracking (ET) per investigar la presència de biaixos atencionals cap al cos. La sinergia entre aquests dos recursos tecnològics ofereix oportunitats que tenen un gran interès per a l'estudi, mitjançant indicadors objectius (com els que ofereixen els instruments d'ET) en situacions altament controlades i amb alta validesa ecològica (com les que permeten assolir les tècniques de RV) , de processos bàsics alterats als TCA, i també, de manera rellevant, per al disseny de nous components de tractament que permetin millorar l'eficàcia de les intervencions actualment disponibles per als TCA; en particular, per a l'AN.
Ús combinat de les tècniques d'Eye Tracking i Realitat Virtual
Els mètodes que s'han utilitzat per avaluar el biaix atencional en pacients amb TCA són molt diversos, i els més freqüents són els basats en tasques Stroop modificades, dot-probe, cerca visual i eye-tracking (ET). També, encara que en menor mesura, s'han utilitzat altres mètodes, com ara les tasques d'escolta dicòtica, decisió lèxiques i assenyalament espacial. Una completa revisió d'aquests mètodes i dels principals resultats obtinguts es pot trobar a Jiang i Vartanian (2018). De totes aquestes tècniques, la ET és l'única que permet obtenir una mesura contínua de l'atenció dedicada a diferents estímuls. D'altra banda, amb poques excepcions, la majoria de tasques cognitives impliquen estímuls verbals, mentre que les tècniques d'ET permeten analitzar la conducta atencional directament sobre estímuls visuals, més directament relacionats amb els estímuls que en situacions naturals provoquen les respostes disfuncionals dels pacients amb TCA. Amb la tècnica d'ET es poden quantificar, entre altres variables, el primer punt de fixació, la proporció de temps emprat per observar cada estímul, la velocitat d'orientació (a través dels moviments sacàdics) o la freqüència de fixacions; oferint la possibilitat d'obtenir mesures objectives de la localització de l'atenció. Aquesta tècnica facilita, per tant, el mesurament objectiu i directe dels biaixos atencionals, mentre que tasques cognitives com les altres anteriorment esmentades únicament permeten inferir aquests biaixos a partir de les latències de resposta. D'altra banda, la tècnica d'ET facilita la descomposició de la conducta visual en factors que estan sota el control voluntari i factors menys susceptibles d'aquest tipus de control, cosa que permet diferenciar, amb més validesa que altres mètodes, entre respostes d'orientació automàtiques (vigilància), respostes d'atenció voluntària (manteniment de l'atenció) i respostes d'evitació, així com establir-ne el curs temporal.
Tot i que la validesa ecològica de l'avaluació dels biaixos atencionals mitjançant ET és més gran que amb altres mètodes, aquesta validesa es pot incrementar encara més si es combina aquesta tecnologia amb una altra, com és la realitat virtual, que permet dur a terme l'avaluació de l'atenció visual mentre el participant es troba immers en simulacions virtuals de situacions naturals (Hans-Martin Lutz et al., 2017). Amb RV, a més, se soluciona un dels problemes que apareixen als estudis en què es duu a terme l'avaluació dels biaixos atencionals davant del cos utilitzant la imatge reflectida en un mirall, i és que la pacient ha de substituir la seva roba habitual per peces ajustades o que permetin l'observació del propi cos sense distorsions degudes al vestuari. Això pot produir sentiments d'incomoditat a la pacient que contaminin els resultats, ja que ha de mostrar el cos en aquestes condicions als terapeutes o investigadors que estiguin fent l'estudi. Mitjançant la utilització de RV la pacient no necessita canviar el vestuari durant les sessions de tractament, ja que les característiques de l'avatar estan definides pel programa i són independents de la roba que utilitzi a cada moment.
Vídeo: Exemple de seguiment ocular durant una exposició al cos, proporcionat per OGAMA.
Modificació del biaix atencional relacionat amb el cos mitjançant Realitat Virtual
Tot i que la investigació sobre la presència de biaixos atencionals a TCA és extensa, molt poc s'ha fet fins ara per aplicar la informació obtinguda en aquests estudis amb la finalitat de millorar l'eficàcia dels tractaments disponibles. Entre les escasses investigacions realitzades en aquesta línia, hi ha les de Cardi et al. (2015) i Turton, Cardi, Treasure i Hirsch (2017) sobre reducció de biaixos negatius d'interpretació d'estímuls socials en pacients amb AN; i els de Boutelle, Monreal, Strong, i Amir (2016), i Schmitz i Svaldi (2017) amb pacients amb trastorn per atracació. La modificació de biaixos atencionals cap al cos, en particular, encara no ha estat explorada en pacients amb AN ni en pacients amb altres TCA. Tot i que l'exposició al mirall s'utilitza freqüentment per intensificar la teràpia cognitivoconductual (TCC), la seva aplicació està encaminada a l'extinció de les respostes cognitives, emocionals i conductuals negatives davant del propi cos (Fairburn et al., 2008), més que no pas a modificar directament processos atencionals (Renwick et al., 2013).
Tenint en compte l'estat actual de coneixements, descrit a les seccions anteriors, es planteja la pregunta: és possible millorar l'eficàcia del tractament d'exposició al propi cos, en pacients amb AN, mitjançant un entrenament encaminat a modificar els biaixos atencionals que mostren aquest tipus de pacients? Si els resultats confirmen la possibilitat d'incrementar l'efecte del tractament d'exposició per reduir l'ansietat i la por de guanyar pes en pacients amb AN, com a resultat de la modificació del biaix atencional, es comptarà amb un recurs terapèutic nou per millorar els tractaments disponibles actualment per a l'AN, i adaptar-los a un nombre més gran de perfils de pacients. Aquest objectiu és consistent amb l'interès creixent en allò que s'ha anomenat “medicina estratificada”, que té com a finalitat adaptar els tractaments als perfils individuals dels pacients (Lester i Eley, 2013).
Per produir la reducció del biaix atencional s'aplica un entrenament basat en una adaptació del procediment d'inducció de biaix de Smeets, Jansen i Roefs (2011). És un procediment que n'ha mostrat l'eficàcia per produir canvis en els biaixos atencionals en participants sans amb diferents nivells d'insatisfacció corporal. Aquest procediment es va adaptar per produir una reducció del biaix, en lloc d'una inducció de biaix cap a unes parts o altres del cos. El resultat, per tant, no és una atenció més gran cap a unes parts del cos determinades (p. ex. atractives o no atractives, relacionades o no relacionades amb el pes), sinó una distribució equilibrada de l'atenció entre les diferents parts del cos. A més, el procediment es va adaptar per a la seva utilització amb sistemes de RV (HMD) i amb dispositius d'ET integrats en aquests, de manera que l'entrenament es duu a terme mentre el pacient observa mitjançant RV immersiva un avatar que correspon a la simulació de la seva pròpia imatge reflectida en un mirall virtual. L'entrenament es desenvolupa per mitjà de la selecció de figures geomètriques (p.ex. quadrat, rectangle, cercle) que encaixin aproximadament amb parts concretes del cos. Cadascuna de les figures pot tenir diferents colors. El pacient ha de detectar i identificar les figures que van apareixent a diferents parts del cos de l'avatar. La imatge de l'avatar està matisada mitjançant un filtre que en redueix la nitidesa un 75%, de manera que el pacient vegi una imatge difuminada. A la meitat dels estudis, ha de discriminar la forma de la figura i en el 50% restant la discriminació està basada en el color. El canvi en la tasca de discriminació (forma, color) té la finalitat de mantenir la motivació per fer la tasca. A través del dispositiu d'ET, es va programar canvis a l'avatar de manera que tan aviat com la participant centri la seva mirada a la part del cos sobre la qual se situa l'estímul prova (la figura geomètrica), s'elimina el filtre que redueix la nitidesa d'aquesta part del cos, de manera que aquesta destaca respecte a la resta del cos de l'avatar. La part destacada roman així durant quatre segons. S'instrueix el pacient perquè mantingui la mirada sobre la part destacada fins a l'inici del següent estudi (quatre segons). Al llarg de l'entrenament, l'estímul prova apareix sobre alguna de les parts del cos relacionades amb el pes en un 45% dels estudis, i un altre 45% dels estudis apareix sobre alguna de les parts del cos no relacionades amb el pes . En els estudis restants (10%), la prova apareix sobre un dels tres estímuls neutres situats al costat de l'avatar, fora del seu cos (en aquest cas, unes caixes).
Reference: Smeets, E., Jansen, A., y Roefs, A. (2011). Bias for the (un) attractive self: On the role of attention in causing body (dis) satisfaction. Health Psychology, 30(3), 360.
Vídeo: Tasca de modificació del biaix atencional (ABMT), adaptada de Smeets, Jansen i Roefs (2011) per a l'entorn immersiu de realitat virtual del projecte.
Hypòtesi i objectius
La hipòtesi de partida del projecte és la següent:
Si s'afegeix al tractament usual de l'anorèxia nerviosa un component d'exposició a la imatge corporal mitjançant realitat virtual intensificat a través de la producció d'il·lusió de propietat de la imatge virtual, aleshores el tractament serà més eficaç. Si, a més, s'hi afegeix un component de reducció del biaix atencional cap al cos, aleshores el tractament incrementarà encara més la seva eficàcia.
Els objectius generals són:
1) Desenvolupar un procediment de reducció de biaixos atencionals cap al cos mitjançant tècniques d'Eye Tracking i Realitat Virtual.
2) Integrar aquest procediment en un tractament d'exposició al propi cos encaminat a reduir la por de guanyar pes que pateixen les pacients amb Anorèxia Nerviosa.
3) Analitzar l'increment de l'eficàcia del tractament usual mitjançant la intensificació amb l'addició d'un component d'exposició al cos i mitjançant l'addició d'un component de reducció del biaix atencional
Els objectius específics són:
-
1.- Desenvolupar entorns de realitat virtual, que es puguin presentar mitjançant HMD amb ET incorporat per a l'exposició de pacients amb anorèxia a representacions virtuals de la seva pròpia figura corporal que puguin ser modificades per simular increments progressius de l'índex de massa corporal.
-
2.- Adaptar el procediment de modificació de biaixos atencionals de Smeets, Jansen i Roefs (2011) per utilitzar-los amb la finalitat de reduir biaixos cap al cos, en pacients amb anorèxia, mitjançant tècniques d'ET i RV
-
3.- Comprovar el funcionament del programa desenvolupat a l'objectiu específic 2 mitjançant la seva aplicació en persones sense TCA amb diferents graus d'insatisfacció corporal
-
4.- Realitzar les modificacions necessàries al programa desenvolupat a l'objectiu específic 2, després de l'anàlisi dels resultats de l'estudi pilot corresponent a l'objectiu 3.
-
5.- Comprovar el funcionament del programa modificat a l'objectiu específic 4 mitjançant un estudi pilot realitzat amb pacients amb AN. Se n'examinarà tant el funcionament general com la capacitat per reduir el biaix atencional cap al cos.
-
6.- Realitzar les modificacions necessàries al programa, després de l'anàlisi dels resultats de l'estudi pilot corresponent a l'objectiu 5.
-
7.- Dur a terme un estudi clínic controlat aleatoritzat per analitzar l‟eficàcia d'una intensificació del tractament usual de l'AN mitjançant l‟addició d'un component d'exposició al propi cos i un component de reducció del biaix atencional.
-
8.- Elaborar un protocol dintervenció, incloent un manual clínic per a pacients amb anorèxia basat en els resultats de l'estudi realitzat per assolir lobjectiu 7.
-
9.- Construcció i publicació d'un lloc web per a la difusió lliure dels entorns virtuals i procediments desenvolupats al projecte.
-
10.- Difusió dels resultats dels estudis realitzats a través de publicacions científiques amb índex d'impacte i presentacions en congressos.
Publicacions dins el marc d'aquest projecte:
Estudi clínic:
Abstract: publicació pendent, disponible aviat.
Autors: Mariarca Ascione, Eduardo Serrano-Troncoso, Marta Carulla-Roig, María Teresa Mendoza-Medialdea, Franck-Alexandre Meschberger- Annweiler, Anna Blasco Martínez, Fernando Guerrero Álvarez, Marta Ferrer-Garcia, Manuel Moreno-Sánchez, Bruno Porras-Garcia, and José Gutierrez-Maldonado
Abstract: Attentional bias modification training (ABMT) is an effective technique for reducing the dysfunctional body-related attentional bias (AB) that may be responsible for reducing the effectiveness of mirror exposure therapy (MET), which has been proposed as an effective treatment for anorexia nervosa (AN). This multiple-case study provides evidence of the usefulness of incorporating ABMT into virtual reality (VR) and eye-tracking (ET)-based MET to improve its efficacy in the treatment of four female adolescents with AN. Over five exposure sessions, patients were immersed in a virtual environment and were embodied in a real-size body virtual avatar reflected in a mirror that gradually increased body mass index (BMI) until reaching a healthy BMI in the last session. In every session, the participants completed the ABMT followed by the MET. This augmentation of MET using VR-ET-based ABMT achieved promising results for targeting AN symptomatology by reducing body dissatisfaction, drive for thinness, weight-related body parts anxiety, body checking behaviors, fear of gaining weight, and anxiety, and increasing body appreciation. Two patients who did not show a reduction in fear of gaining weight during the sessions also showed high anxiety levels, which could have affected its reduction. To advance this preliminary study and evaluate the effectiveness of incorporating ABMT into MET, a controlled clinical trial will be conducted.
Autors: Mariarca Ascione, Marta Carulla-Roig, Helena Miquel-Nabau, Franck-Alexandre Meschberger-Annweiler, Eduardo Serrano-Troncoso, Marta Ferrer-Garcia and José Gutiérrez-Maldonado
Revista: Annual Review of Cyberherapy and Telemedicine 2023 (pp. 33-39)
Any: 2023
Abstract: This case study explores the potential of integrating attentional bias modification training
(ABMT) with mirror exposure therapy (MET), utilizing virtual reality and eye-tracking, for a 14-yearold
girl diagnosed with anorexia nervosa (AN). The ABMT-MET intervention was used alongside a
standard treatment program called Home Treatment (HoT), which combines cognitive behavioral
therapy with family-based therapy. Though the patient began HoT with a 3-week inpatient phase,
the ABMT-MET intervention specifically took place during the subsequent Home Treatment sessions.
The experimental treatment, comprising five consecutive weekly sessions, was bookended by preand
post-assessment sessions and included a six-month follow-up. During the sessions, the patient
engaged in systematic and hierarchical exposure to a virtual representation of her silhouette, with
gradual adjustments made to the avatar’s body mass index (BMI) toward a healthier range. ABMT
sessions, conducted before each MET session, aimed to redistribute the patient’s focus evenly across
her body, successfully neutralizing her initial attentional bias toward non-weight-related body
parts. The patient demonstrated consistent decreases in anxiety and fear of weight gain, effectively
progressing through the BMI hierarchy in the virtual setting. Post-treatment assessments indicated
significant enhancements in body dissatisfaction, drive for thinness, body-checking behaviors, and
body appreciation, with these gains preserved at the six-month follow-up, although the attentional
bias returned to pre-treatment levels. Though the single-case design limits definitive conclusions,
these findings suggest ABMT-MET may be a promising adjunct therapy for AN, requiring further
research for confirmation.
Autors: Mariarca Ascione, Eduardo Serrano-Troncoso, Marta Carulla-Roig, Anna Blasco Martínez, Fernando Guerrero Álvarez, Franck-Alexandre Meschberger-Annweiler, Bruno Porras-Garcia, Marta Ferrer-Garcia and José Gutierrez-Maldonado
Revista: Applied Sciences
Any: 2024
Abstract: publicació pendent, disponible aviat.
Autors: Franck-Alexandre Meschberger-Annweiler, Marta Carulla-Roig, Mariarca Ascione, Bruno Porras-Garcia, Eduardo Serrano-Troncoso, Marta Ferrer-Garcia and José Gutierrez-Maldonado
Estudis pilots, optimització del protocol experimental i del sistema de Realitat Virtual:
Abstract: Mirror exposure therapies (METs) have been shown to be effective in reducing body image
disturbances through the habituation process. Virtual reality (VR) combined with eye-tracking
techniques can provide innovative solutions to some of METs’ limitations reported with patients
with anorexia nervosa (AN), especially the negative influence of body-related attentional bias (AB).
This pilot study aimed to assess the preliminary efficacy of a new VR-based AB modification task
(ABMT) among healthy women and the procedure’s user experience. AB levels towards weight- and
non-weight-related body parts, using complete fixation time (CFT) and number of fixations (NF),
were assessed throughout the ABMT procedure (300 trials). The user experience was evaluated at
the end of the procedure. The results showed that VR-based ABMT was effective in reducing AB
significantly after 150 trials for both CFT- and NF-based measures, although 225 trials were necessary
to get the same result for women with an NF initially more oriented towards weight-related body
parts. Overall, the software received a “C-rating” on a scale from “A” (most usable) to “F” (least
usable). These results provide evidence of the opportunity to use a VR-based ABMT procedure to
reduce AB and improve existing treatments for AN.
Autors: Franck-Alexandre Meschberger-Annweiler, Mariarca Ascione, Bruno Porras-Garcia, Marta Ferrer-Garcia,
Manuel Moreno-Sanchez, Helena Miquel-Nabau, Eduardo Serrano-Troncoso, Marta Carulla-Roig and José Gutiérrez-Maldonado
Revista: Journal of Clinical Medicine
Any: 2023
Abstract: Recent technological advances have paved the way for incorporating virtual reality (VR)
into attentional bias modification training (ABMT) for the treatment of eating disorders. An important
consideration in this therapeutic approach is ensuring the ease and comfort of users of the hardware
and software, preventing them from becoming additional obstacles during treatment. To assess
this, 68 healthy participants engaged in an ABMT experiment aimed at evaluating various factors,
including usability as well as the participants’ comfort while using the VR equipment, task-induced
fatigue, and attitudes towards the technology. Our results indicated a favorable usability level for
the ABMT proposed in this study. While their discomfort, anxiety, and fatigue increased during the
task, these did not significantly impact its execution. However, heightened anxiety and fatigue were
linked to lower evaluations of software usability. Other variables considered in the experiment did
not notably affect the task.
Autors: María Teresa Mendoza-Medialdea, Ana Carballo-Laza, Mariarca Ascione,
Franck-Alexandre Meschberger-Annweiler, Bruno Porras-Garcia, Marta Ferrer-Garcia and José Gutiérrez-Maldonado
Revista: Applied Sciences
Any: 2023
Abstract: Cognitive biases have a significant impact on the etiology and treatment of eating disorders
(EDs). These biases, including selective attentional bias (AB) to disliked body parts, may reinforce
concerns about body shape, fear of gaining weight and body image disturbances and may contribute
to dietary restriction and restraint. Decreasing AB could reduce core symptoms in anorexia nervosa
(AN). This study represents a preliminary exploration aiming to assess whether AB towards weightrelated
(WR) and non-weight-related (NW) body parts could be reduced through an AB modification
task in a virtual reality (VR) environment in healthy participants. A total of 54 female participants
were recruited. The task consisted of directing the participants’ attention towards
all body parts equally in a VR setting. Eye-tracking (ET) measurements (complete fixation time [CFT]
and number of fixations [NF]) were made before and after the task. The results showed a significant
reduction of the AB in the two groups with an initial AB towards WR body parts or towardsNWbody
parts. Participants showed a tendency to more balanced (non-biased) attention after the intervention.
This study provides evidence of the usefulness of AB modification tasks in a non-clinical sample.
Autors: Helena Miquel-Nabau, Natalia Briseño-Oloriz, Bruno Porras-Garcia, Mariarca Ascione, Franck-Alexandre Meschberger-Annweiler, Marta Ferrer-Garcia, Manuel Moreno-Sanchez, Eduardo Serrano-Troncoso, Marta Carulla-Roig and José Gutiérrez Maldonado
Revista: Brain Sciences
Any: 2023
Aprofundiment en els coneixements teòrics relacionats amb el projecte:
Abstract: Previous research has shown an association between body dissatisfaction and attentional
biases toward the body, but the nature of this relationship is not clear. It is possible that dissatisfaction
causes attentional bias or that dissatisfaction is a result of such bias. To clarify the causal relationship
between these two variables, this study manipulated dissatisfaction in a sample of healthy
women by exposing them to images of “ideal” bodies and observed whether this manipulation
increased attentional biases toward different body parts. Fifty-seven women took part in a pre–post
experimental design in which they observed an avatar representing themselves in a virtual mirror
before and after being exposed to “thin ideal” photographs. Eye-tracking technology was employed
to quantify the frequency and duration of fixations on weight-related and weight-unrelated body
parts. The outcomes revealed a successful induction of body dissatisfaction, leading participants to
display a heightened number of fixations and prolonged fixation durations on unrelated-weight body
parts. These findings remained significant after controlling for the effects of trait body dissatisfaction
and body mass index. The results imply that heightened body dissatisfaction fosters the aversion
of attention from weight-related body parts, which may function as a protective mechanism for
preserving self-esteem and promoting psychological well-being.
Autors: María Teresa Mendoza-Medialdea, Franck-Alexandre Meschberger-Annweiler, Mariarca Ascione, Alejandra Rueda-Pina, Elisa Rabarbari, Bruno Porras-Garcia, Marta Ferrer-Garcia and José Gutiérrez-Maldonado
Revista: Journal of Clinical Medicine
Any: 2023
Abstract: Anorexia nervosa (AN) is a severe disorder. It has higher mortality rates than other eating disorders (ED) and is increasingly being diagnosed in younger patients. One of the main fears among individuals with AN is the fear of gaining weight (FGW). Patients with AN also display dysfunctional behaviors that aim to avoid weight gain by drastically reducing food intake, vomiting, using laxatives and diuretics, or doing intense exercises. AN patients engage in frequent conduct of checking and scrutinizing those parts of their body directly related with weight, which suggests attention focused on the body that has a dysfunctional nature. Although research on the presence of attentional biases in ED is extensive, very little has been done up to the present to apply the information gathered in those studies with the purpose of improving the efficacy of the available treatments. One of our recent projects aimed to provide evidence of the efficacy of a virtual reality-based body exposure therapy in AN in directly targeting the FGW through a randomized controlled clinical trial. We are currently developing a new clinical trial to test whether the addition of a component aimed at reducing the attentional bias towards the body serves to intensify the effect of the exposure treatment. It is expected that the reduction of the attentional bias will facilitate the control of visual avoidance behaviors during exposure sessions, increasing the efficacy of the treatment.
Autors: Jose Gutierrez-Maldonado, Natalia Briseño, Mariarca Ascione, Franck Meschberger-Annweiler, Bruno Porras-Garcia, Marta Ferrer- Garcia, Eduardo Serrano and Marta Carulla
Revista: HCII 2023: Virtual, Augmented and Mixed Reality pp. 453–463
Any: 2023
Abstract: Body dissatisfaction, fear of gaining weight (FGW) and body anxiety have been extensively studied as some of the strongest risk and maintenance factors of anorexia nervosa (AN) symptomatology. Recently, a new theoretical model introduced self-disgust as a factor that can lead to avoidance behaviors when patients with AN face their body. This can make them vulnerable to relapse. In addition, body-related attentional bias (AB) (e.g., selective attention to weight-related body areas) can limit the efficacy of body exposure therapies. This study aims to investigate the possible predictors of AB, to better understand the underlying mechanisms that contribute to the maintenance of AN symptomatology. A total of 116 college students from the University of Barcelona participated in the study, using a combination of virtual reality and eye-tracking techniques to provide an objective and reliable assessment of AB in a highly realistic environment. Stepwise multiple linear regression analyses were performed to identify possible predictors of AB among body mass index, FGW, body anxiety, body dissatisfaction and self-disgust. The results shows that both body dissatisfaction and self-disgust are significant predictors of AB. While an increase in body dissatisfaction predicted a greater AB towards weight-related body areas (positive regression coefficients: BBody_dissatisfaction→AB > 0, p < .001), the opposite occurred with self-disgust (negative regression coefficients: BSelf_disgust→AB < 0, p < .02). Such results provide initial evidence that self-disgust, which is a more intense negative feeling than body dissatisfaction, leads to gaze avoidance towards weight-related body areas, which are considered disgust elicitors.
Autors: Franck-Alexandre Meschberger-Annweiler, Mariarca Ascione, Julia Prieto-Perpiña, Chiara Verdasco, Marta Ferrer-Garcia and José Gutiérrez-Maldonado
Revista: Annual Review of Cyberherapy and Telemedicine 2023 (pp. 76-82)
Any: 2023
Abstract: publicació pendent, disponible aviat.
Autors: Mariarca Ascione, Klaske A. Glashouwer, Franck-Alexandre Meschberger-Annweiler, Teresa Mendoza-Medialdea, Bruno Porras-Garcia, Marta Ferrer-Garcia and José Gutierrez-Maldonado
Abstract: Background: Body dissatisfaction (BD) has been consistently linked to adverse consequences
on mental health and overall well-being, and is recognized as a significant contributing factor
in the initiation and persistence of eating disorders (EDs). Empirical evidence has demonstrated that
an elevated body mass index (BMI) and media influence and pressure about a thin ideal heighten
the risk of subsequent BD. Moreover, suggestibility, a propensity to accept and act upon messages
without critical evaluation, has been shown to be positively associated with greater susceptibility
to the influence of sociocultural messages that endorse the thin ideal. This study aimed to assess
whether suggestibility moderates the association between BMI and BD in women. Methods: A total
of 117 women completed assessments using the Eating Disorder Inventory-3 (EDI-3) BD subscale and
the Suggestibility Inventory, which encompasses a general suggestibility index and a subscale that
evaluates susceptibility to influence by others. We conducted moderation analyses employing the
PROCESS macro, with BMI as the central predictor, BD as the outcome variable, and suggestibility
and its subscale as moderators. Results: The findings revealed statistically significant positive moderating
interactions for both the general suggestibility index and susceptibility to influence by others.
Specifically, women who exhibited high levels of suggestibility and susceptibility to influence by
others demonstrated a more pronounced increase in BD as their BMI increased. Conclusions: These
outcomes are in line with the sociocultural model of EDs, suggesting that greater susceptibility to
external influences amplifies the impact of societal pressures to conform to thin ideals.
Autors: Franck-Alexandre Meschberger-Annweiler, Mariarca Ascione, Bruno Porras-Garcia, Maria-Teresa Mendoza-Medialdea, Marta Ferrer-Garcia and Jose Gutierrez-Maldonado
Revista: Journal of Clinical Medicine
Any: 2024
Abstract: publicació pendent, disponible aviat.
Autors: Franck-Alexandre Meschberger-Annweiler, Mariarca Ascione, Bruno Porras-Garcia, Maria-Teresa Mendoza-Medialdea, Eduardo Serrano- Troncoso, Marta Carulla-Roig, Marta Ferrer-Garcia, and Jose Gutierrez-Maldonado
Abstract: publicació pendent, disponible aviat.
Autors: Franck-Alexandre Meschberger-Annweiler, Mariarca Ascione, Bruno Porras-Garcia, Maria-Teresa Mendoza-Medialdea, Julia Prieto- Perpiña, Adela Fuste-Escolano, Jose Ruiz-Rodriguez, Marta Ferrer-Garcia, and Jose Gutierrez-Maldonado
Abstract: Publicació pendent, disponible aviat.
Autors: Helena Miquel-Nabau, Bruno Porras-Garcia, Mariarca Ascione, Franck-Alexandre Meschberger-Annweiler, Marta Ferrer-Garcia, Manuel Moreno-Sanchez, Eduardo Serrano-Troncoso, Marta Carulla-Roig and Jose Gutierrez Maldonado
Abstract: According to recent research, eating disorder (ED) patients tend to check unattractive body parts. However, few studies have studied this attentional bias (AB) phenomenon combining virtual reality (VR) with eye-tracking (ET). This study aims to examine whether anorexia nervosa (AN) patients have a longer fixation time and a greater fixations number on the weight-related body areas compared to the healthy sample with high body dissatisfaction (HBD) and low body dissatisfaction (LBD). It will also examine whether the HBD group will have more fixations and spend more time looking at weight-related areas than those with LBD. Forty-three college women (18 with HBD and 25 with LBD) and 23 AN patients were immersed in a virtual environment and then embodied in a virtual avatar with their real body measurements and body mass index (BMI). Eye movement data were tracked using an ET device incorporated in the VR headset (FOVE). The number of fixations and the complete fixations time were registered on the weight-related areas of interest (W-AOIs) and non- weight-related areas of interest (NW-AOIs). The results showed that AN patients have a longer fixation time and a greater fixations number on W-AOIs than both HBD and LBD groups, who did not show any statistical differences in the visual selective attention to NW-AOIs and W-AOIs.
Autors: José Gutierrez-Maldonado, Mar Clua i Sánchez, Bruno Porras-Garcia, Marta Ferrer-Garcia, Eduardo Serrano, Marta Carulla, Franck Meschberger-Annweiler and Mariarca Ascione
Revista: HCII 2022: Virtual, Augmented and Mixed Reality pp. 443–454
Any: 2022
Autors: José Gutiérrez-Maldonado
Revista: Journal of Clinical Medicine (Editorial)
Any: 2022