SÈRIE 3, PAUTES
La prova consta de quatre exercicis. Els exercicis 1 i 2 són comuns i obligatoris, i els exercicis 3 i 4 estan agrupats en dues opcions (A i B),
de les quals n’heu d’escollir UNA. Feu els exercicis 1 i 2 i escolliu UNA de les dues opcions per als altres dos exercicis. En cap cas no
podeu fer un exercici de l’opció A i un altre de l’opció B.
El text següent és l’adaptació d’un fragment del llibre L'aire que respirem, de Xavier Giménez (adaptat):
“Durant la lliga 1952-1953, l’entrenador del RCD Espanyol, Alejandro Scopelli, feia respirar oxigen (O2) amb mascareta
als jugadors del seu equip durant els descansos dels partits amb la creença que incrementava el rendiment físic,
malgrat que aquest efecte no s’ha demostrat mai. Recentment s’ha publicat als mitjans de comunicació l’ús d’ozó (O3),
com a substància dopant per a incrementar el rendiment esportiu. La inhalació d’ozó provoca un increment de l’oxigen
que circula en sang, fet que causa un increment del rendiment a l’esforç físic, durant unes hores després de la
inhalació. Aquesta pràctica no deixa rastre, perquè només s’incrementa el nivell d’oxigen, però no es pot garantir que
no tingui efectes secundaris per a la salut, sobretot a llarg termini, si la pràctica es generalitza i s’allarga en el temps.”
1) L’oxigen és un element important del metabolisme [1 punt].
a) Per què l’increment de la concentració d’oxigen en la sang pot causar un increment en el rendiment en l’esforç
ísic? Justifiqueu la resposta en funció del tipus de catabolisme.
Resposta model:
L’increment de la concentració d’oxigen en la sang permet una aportació major d’oxigen a les cèl·lules musculars, la
qual cosa fa possible que hi predomini el catabolisme aeròbic (o respiració aeròbica) (0,1 punts), que aporta
molta més energia que el catabolisme anaeròbic (o fermentació) (0,1 punts), i això permet incrementar el rendiment
en l’esforç físic (0,1 punts).
PUNTUACIÓ TOTAL SUBAPARTAT a): 0,4 punts
repartits segons els ítems que s’indiquen a la resposta model (0,3 punts)
+ (0,1 punts) per la coherència global del text.
ATENCIÓ: No cal que l’alumne s’expressi exactament en aquests termes; el que és important és que la
seva resposta reculli les idees esmentades.
b) La major part de l’ATP es produeix en la cadena respiratòria. Quin paper té l’oxigen en aquest procés?
Justifiqueu la resposta utilitzant les paraules següents: glicòlisi, cicle de Krebs, oxigen, NADH i ATP.
Resposta model:
L'oxigen és l'acceptor final d'electrons en la cadena respiratòria, procés durant el qual es produeix la major part
de l'ATP, oxidant els NADH produïts durant la glicòlisi i el cicle de Krebs
Una resposta model alternativa més completa seria:
L’oxidació completa d’un substrat, per exemple la glucosa, genera energia en forma d’ATP (32-38 ATP;
s’accepta qualsevol valor dins aquest interval). L’oxidació inicial de la glucosa a través de la glicòlisi i
el cicle de Krebs genera poc ATP: 2ATP en la glicòlisi + 2GTP (equivalents a 2 ATP) en el cicle de Krebs.
La resta de l’ATP es genera en la cadena respiratòria (28-34 ATP; s’accepta qualsevol valor dins
aquest interval), la qual requereix oxigen com a acceptor final d’electrons. El NADH i el FADH2 generats
en la glicòlisi (NADH) i el cicle de Krebs (NADH i FADH2) (i també poden dir NADH generat en la
formació d’acetil CoA a partir de piruvat) proporcionen els electrons (també protons, però no cal que
ho diguin) necessaris per produir energia en forma d’ATP en la cadena respiratòria.
ATENCIÓ: No és necessari que parlin del FADH2, atès que no surt a la llista de paraules que
cal utilitzar. Tant si el posen com si no, la puntuació serà la mateixa.
ATENCIÓ: Si parlen de NADPH, aquesta part és incorrecta.
PUNTUACIÓ TOTAL SUBAPARTAT b): 0,6 punts
- 0,2 punts per O2 com acceptor final d'electrons (o substància que oxida el NADH, o frase equivalent).
- 0,4 per dir bé el paper de: glicòlisi, cicle de Krebs, NADH, ATP (0,1 punts per cadascun)
Nota: si es parla d’alliberar, produir, obtenir, oxigen, llavors la puntuació màxima d’aquest apartat serà
de 0,2 punts (perquè és una errada greu)
2) L’eritropoetina (EPO) és una hormona secretada pels ronyons que estimula la producció d’eritròcits, les cèl·lules
que transporten l’oxigen per la sang fins als diversos teixits. [1 punt]
a) Hi ha esportistes que l’han utilitzada il·legalment per a augmentar el seu rendiment (és el que s’anomena dopatge).
El dopatge amb EPO pot produir en el rendiment esportiu un efecte final semblant al de l’ús d’ozó? Justifiqueu la resposta.
Resposta model:
Sí, perquè l’EPO estimula la producció d’eritròcits (o glòbuls vermells) (0,1 punts), i per tant s’incrementa la
capacitat de transport d’oxigen. Això fa que augmenti l’aportació d’oxigen a les cèl·lules, la qual cosa també
fa possible que hi predomini el catabolisme aeròbic (o respiració aeròbica) (0,1 punts), obtenint d’aquesta
manera més ATP (o rendiment energètic, o energia) (0,1 punts).
PUNTUACIÓ TOTAL SUBAPARTAT a): 0,4 punts,
repartits segons s’indica a la resposta model (0,3 punts)
+ (0,1 punts) per la coherència global del text
b) Quan una persona puja per sobre dels 2.500 metres d’altitud, s’incrementa la quantitat d’EPO en la sang. Aquest
increment és una resposta fisiològica completament normal causada per la disminució d’oxigen associada a l’altitud.
La gràfica següent mostra l’increment d’EPO en la sang a 2.500 m respecte a la quantitat en repòs al nivell del mar.
A nivell del mar i en repòs, un esportista d’elit té una concentració de 20 mU·mL-1 d’EPO a la sang (la quantitat d’EPO
es mesura en mil·liunitats internacionals o mUI). Si aquest esportista se situa a 2.500 m, quina quantitat d’EPO tindrà a
la sang al cap de dotze hores? I al cap de vint-i-quatre hores? Per què és útil aquesta resposta fisiològica l'altitud?
Concentració d’EPO al cap de 12 h d’estar a 2.500 m.
A les 12 hores, l’increment és aproximadament d’un 50%. Per tant, la concentració d’EPO que tindrà en sang serà de: 20 mU·mL-1 + (20 mU·mL-1 x 0.5) = 30 mU·mL-1
(0,2 punts)
ATENCIÓ: es donaren igualment per bones les respostes que considerin que l’increment ha estat entre el 40 i el 60%. Si consideren 40%, llavors el resultat serà 28 mU·mL-1 Si consideren 60%, llavors el resultat serà 32 mU·mL-1
Nota 1: malgrat la manera normalitzada d’escriure les unitats és mU·mL-1, també acceptarem com a igualment vàlid mU / mL Nota 2: Han de donar les unitats. Sense unitats, 0 punts Nota 3: Si només donen el %, 0 punts (demana explícitament concentració)
|
Concentració d’EPO a les 24 h d’estar a 2.500 m.
A les 24 hores, l’increment és aproximadament d’un 100%. Per tant, la concentració d’EPO que tindrà en sang serà de: 20 mU·mL-1 + (20 mU·mL-1 x 1) = 40 mU·mL-1
(0,2 punts)
Nota: malgrat la manera normalitzada d’escriure les unitats és mU·mL-1, també acceptarem com a igualment vàlid mU / mL
|
Per què és útil aquesta resposta fisiològica a l'altitud?
Resposta model: Perquè l’increment d’EPO fa que augmenti el número d’eritròcits en sang, la qual cosa permet una major capacitat de captació i/o transport d’oxigen (0,1 punts) cap els teixits, necessària en alçada atès que la concentració d’oxigen a l’aire és menor que a nivell del mar (com diu explícitament l’enunciat) (0,1 punts).
TOTAL d’aquest apartat = (0,2 punts)
|
PUNTUACIÓ TOTAL SUBAPARTAT b): 0,6 punts
3) Hi ha diversos gens que controlen la quantitat d’oxigen que pot transportar la sang d’una persona, entre els quals destaca l’anomenat EPAS1. L’any 2010 es va publicar un treball que demostra que els tibetans i molts esportistes d’elit tenen al·lels d’aquest gen que fan que la sang pugui transportar una quantitat superior d’oxigen. Expliqueu, en termes evolutius, com s’han originat aquests al·lels a partir del gen ancestral, i justifiqueu per què son tan freqüents en els tibetans i en molts esportistes d’elit. [1 punt] |
|
Com s’han originat aquests al·lels a partir del gen ancestral?
- Es formen a partir de mutacions (0,3 punts) atzaroses i preadaptatives (0,1 punt)
Nota: si només fan referència a la recombinació, llavors 0,2 punts (per ser exactes, estaríem parlant de recombinació heteròloga)
|
Per què els tibetans tenen aquests al·lels?
Resposta model: En els tibetans, l’alta freqüència s’explica pels efectes de la selecció natural (0,1 punt). Les persones que les tenen estan més ben adaptades a viure en alçada, on la concentració d’oxigen és inferior (ho diu la pregunta 2), i per tant sobreviuen més i/o poden tenir més descendents (0,2 punts)
TOTAL:(0,3 punts)
|
Per què molts esportistes d’elit tenen aquests al·lels?
Resposta model: En els esportistes d’elit, en canvi, l’explicació és que, qui té aquesta mutació, presenta un major rendiment esportiu (també es pot deduir a partir de les preguntes 1 i 2), i per tant té més probabilitats de ser un esportista d’elit.
(0,3 punts)
|
En la pel·lícula de George Miller L’oli de la vida (1992), el protagonista, en Lorenzo, és un nen afectat per adrenoleucodistròfia (ALD). L’ALD és una malaltia hereditària, causada per una mutació d’un gen localitzat al cromosoma X, que provoca un deteriorament progressiu i irreversible del sistema nerviós. Els pares i els avis d’en Lorenzo estan sans. La germana de la mare té un fill que també està afectat per la mateixa malaltia. |
|
1) Dibuixeu l’arbre genealògic de la família d’en Lorenzo, indiqueu-ne els genotips i justifiqueu el patró d’herència.
Representeu els homes amb un quadrat i les dones amb un cercle; deixeu en blanc les figures dels individus
sans i ombregeu les dels individus afectats per la malaltia. Indiqueu clarament la simbologia i la nomenclatura que
utilitzeu per a cadascun del al·lels. [1punt]
Simbologia i nomenclatura: [0,2 punts] XA > Xa Nota 1: No cal que utilitzin les lletres “A” i “a”; poden fer-ne servir unes altres, sempre que siguin clares, l’al·lel dominant sigui en majúscula i el recessiu en minúscula, i no portin confusions Nota 2: també està acceptat posar només la lletra quan el cromosoma X porta l’al·lel recessiu. Llavors seria: X > Xa o bé, X > XA atès que llavors ja queda clar que és recessiu, Nota 3: és possible que indiquin aquí també tots els genotips possibles i els seus fenotips, XAY home no afectat XAXa o XAXA dona no afectada XaY home afectat XaXa dona afectada O segons la forma que triïn d’anomenar els al·lels però si no ho fan i posen la simbologia anterior correcta, igualment donarem la màxima puntuació, perquè no es demana explícitament que ho posin. |
Arbre genealògic i genotips
III 1 2 I1:XAY I2: XAXA o bé XAXa (no ho podem saber; no cal que posin les dues respostes: qualsevol d’elles o bé si diuen que no es pot saber, serà valorada igualment com a bona) o bé XAX- I3: XAY I4: XAXa II1: XAY II2: XAXa II3: XAXa II4: XAY* (vegeu la nota) III1: XaY III2: XaY
Nota 1: La nomenclatura ha de ser coherent amb la de l’apartat anterior
Nota 2: Si marquen els portadors d’alguna manera, no resta punts malgrat l’enunciat no ho indica
[0,6punts] repartits segons: - (0,3 punts) per l’arbre - (0,3 punts) per tots els genotips correctes. Per puntuar-ho, a partir d’aquesta puntuació màxima es descomptaran 0,05 punts per cada genotip incorrecte o en blanc fins arribar a 0 punts. En cap cas es donaran valors negatius. Això vol dir que si fan només 3 genotips bé, la puntuació serà de 0 punts (i si no en fan cap de bé, també serà de 0 punts).
*(Atenció: no es penalitzarà si no esmenten l’individu assenyalat amb un asterisc, però sí descomptarà si el posem malament – II4) |
Patró d’herència i justificació Es tracta d’un tipus d’herència recessiva lligada al sexe. A l’enunciat ja es diu que està al cromosoma X, per tant és lligada al sexe; i és recessiva perquè en cas contrari les dones II2 i II3 estarien afectades per la malaltia. [0,2 punts] (0,1 per dir que és lligat al sexe i justificar-ho, i 0,1 per la dir que és recessiu i justificar-ho). Si no justifiquen, la meitat de puntuació. |
2) En cas que en Lorenzo hagués tingut un germà, quina probabilitat hi hauria que també hagués estat afectat per
la malaltia? I si hagués tingut una germana? Justifiqueu les respostes. [1punt]
- En cas de tenir un germà la probabilitat seria del 50% (0,25 punts) ja que la meitat dels òvuls produïts per la
mare tindrien l’al·lel causant de l’ADL (0,25 punts). O bé 1/2, o 2/4
- I en cas de tenir una germana seria del 0% (0,25 punts) perquè l’al·lel afectat es troba en el cromosoma X
i aquesta nena seria heterozigota i és un caràcter recessiu (0,25 punts).
Nota: També ho poden justificar a través de la taula de Punnet, si indiquen els genotips que donen els
genotips que demanem
|
XA |
Xa |
XA |
XAXA |
XAXa |
Y |
XAY |
XaY |
OPCIÓ A
En el viatge que va fer a bord del Beagle, Charles Darwin va recollir nombroses dades zoològiques. En un
dels seus escrits es pot llegir el següent:
«A l’Amèrica del sud, un rosegador excavador, el tuco-tuco, mostra hàbits encara més subterranis que el talp. Un espanyol que n’havia caçat sovint em va assegurar que eren cecs, i un tuco-tuco que vaig conservar viu, ho era. Com que els ulls no són, certament, indispensables per als animals amb hàbits subterranis, una reducció de la mida dels ulls, juntament amb l’adhesió de les parpelles i la pell per sobre d’aquests, podria en aquest cas constituir un avantatge.»
|
|
Traducció feta a partir del text de Charles Darwin. Narrative of the surveying voyages of His Majesty's Ships Adventure and Beagle between the years 1826 and 1836. |
1) Els tuco-tucos procedeixen, evolutivament, de rosegadors ancestrals relativament semblants als ratolins que
no eren cecs, i no estan emparentats amb els talps. [1 punt]
a) Si s’obliga a ratolins amb visió normal a viure en un hàbitat subterrani com el dels tuco-tucos, normalment
pateixen d’inflamació crònica de les parpelles com a resultat del contacte constant de la terra i la pols amb els
seus ulls. Tenint en compte aquesta informació, expliqueu el mecanisme evolutiu mitjançant el qual s’ha originat
la manca de visió dels tuco-tucos a partir d’aquests avantpassats que no eren cecs.
Resposta model:
En un hàbitat subterrani de foscor absoluta amb terra i pols, qualsevol mutació atzarosa (i/o preadaptativa)
que comporti la reducció dels ulls i l’adhesió de les parpelles i la pell per sobre pot haver resultat avantatjosa,
ja que evitaria la inflamació crònica de les parpelles, motiu pel qual hauria estat afavorida per la selecció natural.
Puntuació del subapartat a)= (0,6 punts), repartits segons:
- Per esmentar les mutacions atzaroses i/o preadaptatives de forma correcta: 0,2 punts
Si només dient mutacions, llavors 0,1 punts
- Per esmentar la selecció natural de forma correcta: 0,2 punts
- Per contextualitzar-ho amb la informació de l’inici de la pregunta i de la inflamació de les parpelles, que
serveix de justificació a l’avantatge adaptatiu: 0,2 punts
Atenció: Qualsevol resposta lamarckista: 0 punts
b) Malgrat no provinguin d’un mateix avantpassat comú, els talps i els tuco-tucos presenten un tipus molt similar
d’extremitats anteriors excavadores, que s’han originat per evolució convergent. Com s’anomenen els òrgans
d’aquests tipus? Esmenteu un altre exemple d’òrgans d’espècies diferents que també s’hagin originat per evolució
convergent, i justifiqueu per què s’ha donat la convergència evolutiva en l’exemple que esmenteu.
- S’anomenen òrgans anàlegs
- Altres exemples possibles:
· la forma de fus dels peixos i els dofins, per la seva funció hidrodinàmica al medi on viuen
· les ales dels ocells i els ratpenats, per facilitar el vol (medi aeri)
El nombre d’exemples possibles és molt gran. Cal que el corrector ho valori en cada cas.
Puntuació total subapartat b)= (0,4 punts), repartits segons:
- Per dir “Òrgans anàlegs”, (0,1 punt)
- Per l’exemple d’uns altres òrgans anàlegs, (0,1 punt)
- Per la justificació i la contextualització de l’òrgan anàleg que esmentin, parlant de selecció natural en
medis similars, (0,2 punts)
2) Els tuco-tucos pertanyen a l’espècie Ctenomys sociabilis i estan molt emparentats amb una altra espècie
de rosegadors amb els mateixos hàbits i que ocupa el mateix nínxol ecològic, Ctenomys haigi. Segons un estudi
publicat l’any 2006 a la revista PloS Genetics, fa 10.000 anys, al nord de Xile només hi havia exemplars de
C. sociabilis. En canvi, fa uns 3.000 anys, les poblacions de C. sociabilis van desaparèixer al mateix temps
que aquest territori era ocupat per C. haigi. [1 punt]
a) Quin tipus de relació ecològica es va establir entre aquests dues espècies quan van coincidir en el mateix territori?
Justifiqueu la resposta.
Relació ecològica de competència (0,1 punts)
Perquè ocupen el mateix nínxol ecològic, o bé perquè competeixen o utilitzen els mateixos recursos (0,3 punts)
TOTAL subapartat a)= [0,4 punts]
NOTA: Si escriuen el nom científic d’alguna de les espècies, cal mirar que estigui ben escrit, és a dir, subratllat,
gènere en majúscula i espècie en minúscula. Si no està ben escrit, es restarà 0,1 punts de la puntuació global del
subapartat. Només es restaran els 0,1 punts un sol cop, malgrat hi hagi diversos noms mal escrits, i en cap cas
la puntuació del subapartat podrà ser negativa.
b) Anomeneu i definiu tres tipus de relacions ecològiques interespecífiques diferents a l’anterior.
Nom de la relació |
Definició |
Parasitisme |
Depredació molt especialitzada en què una espècie n’espolia una altre sense causar-li la mort |
Depredació |
Un espècia s’alimenta d’una altra causant-li la mort, o bé d’una part del seu cos |
Comensalisme |
Una espècie aprofita les restes de menjar d’una altra |
Mutualisme |
Relació entre dues espècies que es beneficien mútuament |
Simbiosi |
Relació entre dues espècies que es beneficien mútuament, i que no poden viure per separat |
Tanatocresi |
Utilització de cadàvers, peces esquelètiques, excrements o altres produccions d’una espècie per part d’una altre, amb finalitats nutritives |
Forèsia |
Transport d’un organisme adherit a un altre |
Inquilinisme |
Una espècie utilitza el cos d'una altra espècie més gran de refugi. |
ATENCIÓ: Només cal que n’esmentin 3. Si en el subapartat a) s’han equivocat i no han posat “competència”,
llavors sí l’acceptaríem aquí.
Total subpregunta b)= [0,6 punts]
(0,2 punts) per a cada parella nom - definició que sigui correcta. Si el nom i la definició no coincideixen,
llavors 0 punts per aquella parella.
NOTA: tot i que comensalisme, inquilinisme, tanatocresi i forèsia no formen part del currículum avaluable
(no es detallen a la concreció de continguts), es donaran igualment per vàlides aquestes respostes
3) Per comprovar si realment els individus de C. sociabilis i els de C. haigi pertanyen a dues espècies diferents o bé
si són únicament dues poblacions de la mateixa espècie, uns investigadors van posar en terraris diferents parelles formades
per un individu de C. sociabilis i un altre de C. haigi. Si realment es tractés de dues espècies diferents, quin tipus de
descendència esperaríeu? Justifiqueu la resposta. [1 punt]
Resposta model:
Esperaríem que no tinguessin descendents i/o bé que els descendents no fossin fèrtils (0,6 punts), perquè el requisit necessari
per dir que pertanyen a una mateixa espècie és que tinguin descendents comuns i que aquests siguin fèrtils (o bé perquè aquests
són els requisits necessaris per dir que pertanyen a espècies diferents) (0,4 punts per la justificació)
ATENCIÓ: la justificació pot estar integrada en la resposta. En aquest cas també cal valorar-ho bé.
L’octubre de 2012 es va publicar a La Vanguardia la notícia següent:
“Un equip de científics de Waikato (Nova Zelanda) han criat, en col·laboració amb l’empresa AgResearch, una vaca transgènica, que han anomenat Daisy. La llet que produeix la Daisy està lliure de β-lactoglobulina (BLG), la proteïna responsable d’una gran part de les al·lèrgies que la llet de vaca produeix als infants, quan comencen a prendre aquest aliment. |
|
En canvi, la llet de la Daisy conté la mateixa quantitat de lactosa que la llet d’altres vaques, i per aquest motiu no pot
ser ingerida per persones que tinguin intolerància a aquest nutrient. El contingut en lípids (triacilglicèrids, fosfolípids i
colesterol principalment) de la llet de la vaca Daisy és també el mateix que la d’altres vaques.”
1) Identifiqueu en el quadre següent l’estructura de la lactosa i quina a la del colesterol, esmenteu el grup de biomolècules
al qual pertanyen i anoteu dues característiques de cadascuna aquestes substàncies. [1 punt]
Biomolècula A
|
Biomolècula B |
Biomolècula C
|
Biomolècula D |
|
Biomolècula (A, B, C o D) |
Grup al qual pertanyen i dues característiques de cada biomolècula |
Lactosa
|
D
[0,2 punts] |
La lactosa pertany al grup dels glícids (glúcids o hidrats de carboni).. També s’acceptarà disacàrids.
Característiques (només n’han de dir dues): - És un disacàrid (és a dir, està formada per dos monosacàrids units per enllaç glicosídic. - Les unitats que la formen són glucosa i galactosa. - És reductora (o bé dóna positiu a les proves de Fehling i/o Benedict). - És soluble en aigua. - Gust dolç - Forma cristalls blancs
[0,3 punts] (0,1 pel nom del grup, i 0,1 per cada característica)
|
Colesterol
|
A
[0,2 punts] |
El colesterol és un lípid. També s’acceptarà esteroide o esterol
Característiques (només n’han de dir dues): - No saponificable - Del grup dels esterols - La seva estructura està formada per 4 anells -Té una part polar i una apolar - És insoluble en aigua - Soluble en dissolvents apolars - Dóna estabilitat a la membrana cel·lular - És precursora de la síntesi d’hormones i vitamines
[0,3 punts] (0,1 pel nom del grup, i 0,1 per cada característica)
|
NOTA PELS CORRECTORS: S’acceptaran com a vàlides qualsevol de les característiques esmentades
d’aquestes dues biomolècules, així com d’altres que no estiguin recollides en aquesta pauta però que
siguin correctes. Com a grup al qual pertanyen, n’hi ha prou amb que esmentin el nom del tipus de principi
immediat en el qual s’inclouen. Per això, es poden acceptar com a característiques de les biomolècules
l’esmentar el fet de pertànyer a grups de rang inferior (disacàrid, esterol).
2) El procés d’obtenció d’un organisme transgènic requereix l’ús d’un vector i d’enzims de restricció.
Completeu la taula següent: [1 punt]
|
Què són i quina funció realitzen en el procés de transgènesi? |
Vectors per fer la transgènesi
|
- Són agents que permeten transferir la informació genètica. O bé Són agents infecciosos (virus) o elements genètics (plasmidis) (en transgènesi vegetal també es fan servir partícules d’or o de tungstè) infecciosos (0,25 punts per què són)
- Transporten els gens a les cèl·lules que es volen convertir en transgèniques. (0,25 punts per la funció que realitzen)
[0,5 punts] totals
NOTA: és possible que les respostes de què són i quina funció realitzen estigui integrades en un únic redactat. Si surten explícitament els conceptes i paraules principals, llavors cal considerar-ho igualment correcta.
|
Enzims de restricció
|
- Són proteïnes amb activitat enzimàtica, o enzims. (0,25 punts)
- Permeten aïllar o tallar DNA (o el gen, o els transgèn, o el plasmidi) per seqüències concretes (0,25 punts)
[0,5 punts] totals
|
OPCIÓ B
Tot i que al voltant del 95 % de la població compleix amb el calendari de vacunacions sistemàtiques, hi ha col·lectius que es neguen a vacunar als seus fills, fet que dificulta l’eradicació total d’algunes malalties infeccioses com el xarampió.
|
|
1- Un dels motius que va fer augmentar la desconfiança envers les vacunes va ser la publicació, l’any 1998,
d’un controvertit article en el qual es relacionava l’administració de la vacuna anomenada triple vírica, que protegeix
del xarampió, les galteres i la rubèola, amb l’aparició de símptomes d’autisme en el grup de nens que van ser objectes de l’estudi. [1 punt]
a) Digueu quines serien les variables independent i dependent d’aquesta investigació. [0,5 punts] totals pel subapartat a)
Variable independent
El fet d’haver rebut la triple vírica. O bé, alternativament L’administració de la vacuna triple vírica.
[0,25 punts]
|
Variable dependent
L’aparició de símptomes d’autisme.
[0,25 punts]
|
b) Posteriorment, altres científics van revisar la investigació i van demostrar que era incorrecta en molts aspectes
Un dels motius més importants pels quals es van invalidar les conclusions va ser perquè no es comparava la incidència
dels casos d’autisme entre nens vacunats i nens no vacunats. Argumenteu, des del punt de vista del disseny experimental,
perquè aquesta errada és tan greu.
[0,5 punts] totals pel subapartat b)
Resposta model:
Perquè una bona recerca ha de tenir un grup control per assegurar-nos que els resultats són deguts a la variable independent
(administració de la vacuna)
O bé
El grup de nens no immunitzats actuaria com a grup control. Seria la referència per comparar dos grups que comparteixen totes
les característiques menys la variable independent (l’administració de la vacuna) . D’aquesta manera podríem garantir que la única
causa de l’aparició de símptomes fos la vacunació. Però si no hi ha grup control, l’aparició de símptomes pot ser deguda a
qualsevol altre factor que no controlem i no podem establir una relació causa-efecte.
2- L’octubre de l’any 2010 hi va haver un brot de xarampió a un barri de Granada que va afectar 38 infants que no havien
estat vacunats. L’origen d’aquest brot va ser una comunitat de persones que es negava a vacunar els fills. Davant d’aquesta
circumstància, un jutge va obligar els pares d’aquesta comunitat antivacunes a vacunar els seus fills per motius de salut pública.
[1 punt]
a) Expliqueu el mecanisme mitjançant el qual la vacunació del xarampió protegeix les persones vacunades d’aquesta malaltia.
[0,6 punts] totals pel subapartat a)
Resposta model
El fet d’entrar en contacte amb l’antigen de la malaltia (la vacuna) desencadena un seguit de reaccions específiques contra aquest
antigen, que és presentat per les CPA (cèl·lules presentadores d’antígens) als limfòcits T helper , que al seu torn activen als limfòcits B,
alguns dels quals es transformen en cèl·lules plasmàtiques productores d’anticossos (Resposta immunitària primària) i en cèl·lules de
memòria. Aquestes cèl·lules de memòria reaccionaran d’una forma més ràpida i específica si es produeix un nou contacte amb
l’antigen del virus (una possible infecció), produint anticossos específics contra ell (Resposta immunitària secundària) que eviten patir
la malaltia.
Puntuació
Per parlar de forma correcta de les cèl·lules de memòria i de la seva funció: 0,3 punts
Per parlar de com la vacunació genera aquestes cèl·lules de memòria: 0,3 punts
b) Expliqueu per què es podria eradicar una malaltia com el xarampió si tota la població es vacunés i no hi hagués cal altre animal
que es veiés afectat per aquest mateix microorganisme. Feu servir els vostres coneixements d’immunologia i de microbiologia.
[0,4 punts] totals pel subapartat b)
Resposta model
Si tota la població està immunitzada contra un microorganisme concret, aquest (especialment si és un virus, però això no cal
que ho diguin) no es pot reproduir perquè no té hostes on fer-ho, la qual cosa pot permetre l’eradicació de la malaltia (com
va passar amb el virus de la verola, però això tampoc cal que ho diguin).
3- El virus de la grip té una elevada taxa de mutació. Expliqueu el motiu pel qual la vacuna de la grip no forma part del calendari
de vacunacions sistemàtiques dels infants. [1 punt]
Resposta model
En el cas del virus de la grip, la seva alta taxa de mutació fa que d’un any a l’altre canviïn els antígens que presenta (0,4 punts), per
la qual cosa les cèl·lules de memòria que es generen després d’una infecció o d’una vacunació no permetran el reconeixement del
nou virus de la grip (0,4 punts). Per aquest motiu no podem tenir una vacuna sistemàtica per aquesta malaltia.
+ 0,2 punts per la contextualització
Nota 1: Si algun alumne fa referència a la possibilitat de selecció de soques de virus resistents en cas que es faci la vacunació,
també es considerarà correcta.
Nota 2: Respostes més genèriques, que siguin lògiques però que no estiguin contextualitzades (en relació a la taxa de mutació),
només
puntuaran 0,5 punts màxim
Uns estudiants de biologia de segon de batxillerat han fet una pràctica de reconeixement de diversos principis immediats o biomolècules. La professora els ha donat cinc recipients amb cinc substàncies problema diferents. Els alumnes han fet diverses proves per a intentar esbrinar la substància de cada dissolució problema.
|
|
La taula següent mostra els resultats del conjunt de proves que han dut a termet.
|
|
Solucions problema |
||||
|
|
Solució A |
Solució B |
Solució C |
Solució D |
Solució E |
Prova |
Solubilitat |
Soluble en aigua |
Insoluble en aigua |
Soluble en aigua |
Soluble en aigua |
Soluble en aigua |
Gust dolç |
no |
no |
sí |
no |
sí |
|
Prova Fehling (color) |
blau |
blau |
Taronja o vermell |
blau |
blau |
|
Prova Lugol (color) |
Blau/negre |
groc |
groc |
groc |
groc |
1. Les dissolucions problema contenien glucosa, oli (triacilglicèrids), sal (clorur sòdic), midó i sacarosa. Amb aquestes dades
i les de la taula anterior, identifiqueu quin principi immediat o biomolècula contenia cadascuna de les solucions problema.
Ompleneu la taula següent i justifiqueu la resposta. [1 punt]
Solució problema |
Nom de la substància |
Justificació |
A |
Midó |
La prova del Lugol tenyeix de color blau negre el midó. |
B |
Oli |
L’oli és una barreja de lípids i aquest grup de biomolècules són insolubles en aigua. |
C |
Glucosa |
Té gust dolç i dóna positiu (color vermell/taronja) a la prova de Fehling ja que és un glúcid reductor |
D |
sal
|
Per eliminació. També és vàlid: soluble i dóna negatiu a Fehling i Lugol. |
E |
sacarosa |
Té gust dolç però no dóna positiu a la prova de Fehling perquè no té caràcter reductor. |
(0,1 punts per cada resposta correcta)
Nota: Aquestes proves són les que consten explícitament a les Orientacions al Currículum elaborades i publicades per
l’equip de coordinació de les PAU - Biologia
2. Observeu les fórmules que hi ha a continuació. [1 punt]
|
|
|
Fórmula 1 |
Fórmula 2 |
Fórmula 3 |
Na Cl |
|
|
Fórmula 4 |
Fórmula 5 |
|
|
|
|
Fórmula 6 |
Fórmula 7 |
Fórmula 8 |
a) Relacioneu aquestes fórmules amb la substància identificada en cadascuna de les solucions problema de la pregunta 1
d’aquest exercici, i ompleneu la taula següent. Tingueu present que no totes les fórmules es relacionen amb les substàncies identificades.
Solució problema |
Nom de les substàncies identificades en la pregunta 1 (Cal que les transcriviu a partir de la resposta que heu posat a la Pregunta 1) |
Número de la fórmula |
A |
midó (o amilopectina) |
5 |
B |
oli (o triacilglicèrid) |
3 |
C |
glucosa |
6 |
D |
sal |
4 |
E |
sacarosa |
1 |
(0,1 punt per cada número ben escrit)
Atenció: el nom de la substància ja estava valorat en la pregunta anterior, i per tant no cal tornar-lo a valorar aquí.
Això significa que només es puntuen els aparellaments correctes entre les columnes 2 i 3, independentment de la filera
on estigui posat.
(0,5 punts totals per la subpregunta a)
b) Representeu la reacció d’unió de dues molècules com les de la fórmula 6. Quin tipus de molècula s’haurà format quan
s’hagin unit? Quin és el nom de l’enllaç resultant? Donaria positiu a la prova de Fehling? Justifiqueu la resposta
(0,5 punts totals per la subpregunta b)
Reacció: (0,2 punts) Nota 1: Si fan l’enllaç 1-6 (la molècula resultant és la isomaltosa) també és correcte.
Nota 2: Si es deixen l’aigua també donarem els 0,2 punts. Nota 3: Altres unions també són possibles, i les valorarem correctament.
|
Tipus de molècula:
Disacàrid (0,1 punts)
Nota: aquesta molècula és concretament la maltosa. No cal que diguin maltosa, però si ho diuen la resposta també és correcta. El què es valora positivament és que diguin “disacàrid”.
|
Nom de l’enllaç que s’ha format:
glicosídic, o bé glucosídic, o bé o-glicosídic, o bé o-glucosídic (0,1 punts). Si afegeixen que és 1-4, també està bé.
|
Donaria positiu a la prova de Fehling? Justifiqueu la resposta. Sí perquè un grup hidroxil del carboni anomèric (o Carboni 1 o carbonílic) queda lliure i permet que aquesta molècula tingui poder reductor. També és correcte si diuen que és perquè té un grup aldehid lliure.
Nota: Hi hauria una excepció, si la unió que han fet al primer apartat de la pregunta fos 1-1.
(0,1 punts) |