SÈRIE 4
En l’esquema següent es representa una de les reaccions químiques del
metabolisme amb l’enzim que la catalitza, la succinat-deshidrogenasa:
1. Preparem dos tubs d’assaig (A i B). En tots dos
tubs posem una gran quantitat de succinat i de FAD. A més, en el tub B afegim
una quantitat suficient de succinatdeshidrogenasa. Incubem els dos tubs durant
trenta minuts a 37 °C. [1 punt]
Expliqueu què espereu que passi en cadascun dels dos tubs en funció del
temps. Justifiqueu la resposta.
Resposta
model:
Al tub A, que no té enzim, pràcticament no es produirà
cap reacció. En canvi al tub B, en presència d’enzim, es formarà fumarat. [0,6 punts]
Al raonament cal que esmentin de forma explícita o
implícita l’acció general dels enzims. [0,4
punts]
Total de la
pregunta: [1 punt]
S’acceptarà com a
correcte tant si se suposa que el fumarat es va formant durant els 30 minuts
com si se suposa que tot el succinat es convertirà en fumarat a l’inici de la
incubació.
2. Una estudiant de batxillerat vol investigar com
varia l’activitat de l’enzim succinatdeshidrogenasa en funció del pH.
L’estudiant disposa del següent: tubs d’assaig, succinat, FAD,
succinat-deshidrogenasa, dispositius que li permeten regular el pH i la
temperatura de cada tub d’assaig i un sistema per a mesurar la quantitat de
fumarat. [1 punt]
a) Quin problema investiga l’estudiant?
Com varia l’activitat de l’enzim succinat-deshidrogenasa
en funció del pH?
[0,4 punts]
No és necessari
que estigui escrit en forma de pregunta, però el significat ha de ser
interrogatiu.
b) Quines són les variables independent i dependent?
Variable independent: pH [0,3 punts] |
Variable dependent: Activitat de l’enzim (o producció de fumarat) [0,3 punts] |
Total de la
pregunta 2: [1 punt] (0,4 + 0,3 +0,3
punts per diversos apartats)
3. Dissenyeu un experiment per a investigar com
varia l’activitat de l’enzim succinatdeshidrogenasa en funció del pH. [1 punt]
El disseny
haurà de contenir els següents elements, valorats amb [0,25 punts] cadascun:
a. Fer diversos grups de tubs
d’assaig. Cada grup ha de tenir diversos tubs (rèplica)
b. Tots els tubs han de contenir
la mateixa quantitat de succinat, de FAD i de succinat-deshidrogenasa. Tots han
d’estar també a la mateixa temperatura (
c. Incubar cada grup de tubs a un
pH diferent. Com a mínim s’haurien de tenir grups de tubs a 5 pH diferents (5,
6, 7, 8, 9). (Tractament de la variable independent)
d. Mesurar, en cada tub, la
producció de fumarat. (Obtenció de resultats)
Total de la
pregunta 3: [1 punt] (0,25 punts punts per cada ítem)
En la figura següent es mostra la fórmula de diferents biomolècules:
|
1. Dues de les fórmules corresponen, respectivament, a la glucosa i a la ribosa. [1 punt]
a) Indiqueu, en la taula següent, quines fórmules corresponen a la glucosa i a la ribosa. Indiqueu també el grup de biomolècules (glícids, lípids, proteïnes o àcids nucleics) al qual pertanyen la glucosa i la ribosa.
Biomolècula |
Lletra |
Grup de biomolècules |
Glucosa |
C [0,1
punt] |
Glúcids [0,15
punts] |
Ribosa |
E [0,1
punt] |
Glúcids [0,15
punts] |
Total d’aquest subapartat = [0,5 punts]
b) Si uníssim dues molècules de glucosa, quin tipus de biomolècula n’obtindríem? I si n’uníssim uns quants milers?
Si unim dues molècules de
glucosa obtindrem un disacàrid (També es
considerarà correcte si responen “maltosa”). [0, 25 punts]
Si unim milers de molècules
de glucosa obtindrem un polisacàrid (També
es considerarà correcte si responen “midó”, “glicogen” o “cel·lulosa”). [0, 25
punts]
Total d’aquest subapartat
= [0,5 punts]
2. Tres de les fórmules de la figura corresponen, respectivament, a un àcid gras, al glicerol (o glicerina) i al colesterol.
a) Indiqueu, en la taula següent, quines fórmules corresponen a l’àcid gras, al glicerol i al colesterol. Escriviu també el grup de biomolècules (glícids, lípids, proteïnes o àcids nucleics) al qual pertanyen els àcids grassos i el colesterol.
Biomolècula |
Lletra |
Grup de biomolècules |
Àcid gras |
A [0,1
punt] |
Lípids [0,15
punts] |
Glicerol |
H [0,1
punt] |
|
Colesterol |
B [0,1
punt] |
Lípids [0,15
punts] |
Total d’aquest subapartat
= [0,6 punts]
b) Si uníssim tres molècules d’àcid gras i una de glicerol, què n’obtindríem? Escriviu la funció biològica de la molècula orgànica resultant.
Obtindríem una molècula de
triacilglicèrid (o triglicèrid, o
triacilglicerol, o triglicerol), a més de 3 molècules d’aigua. [0, 2 punts]
La principal funció
biològica dels triglicèrids (greixos i olis) és la de reserva energètica. [0, 2 punts]
Total d’aquest subapartat
= [0,4 punts]
OPCIÓ A
El cargol poma (Pomacea sp.) és una espècie que prové de l’Amèrica del Sud. La presència del cargol poma en alguns indrets de Catalunya, com ara al marge esquerre del delta de l’Ebre, posa en perill els cultius d’arròs, atès que s’enfila per la planta des del sòl i se’n menja les parts més tendres. |
|
1) A final del 2010, just després de la collita, els arrossaires del marge esquerre del delta de l’Ebre van assecar els camps per desfer-se de la plaga del cargol poma. [1 punt]
a) A quin nivell tròfic pertany aquesta espècie invasora? Justifiqueu la resposta.
És
un consumidor primari atès que s’alimenta d’un productor, l’arròs. [0,3 punts]
ATENCIÓ: Si diuen herbívor, llavors
només [0,15 punts]
b) Llegiu la frase següent, extreta d’una informació periodística: «L’acció del cargol poma sobre les plantes silvestres del delta de l’Ebre pot afectar negativament la biodiversitat d’aquest ecosistema».
En relació amb aquesta frase, responeu a les preguntes següents:
Puntuació total d’aquest subapartat =
[0,7 punts]
És certa la frase? Justifiqueu la resposta És certa, atès que competeix per l’aliment amb altres espècies
autòctones fent que desapareguin del Delta, la qual cosa disminuirà la
biodiversitat d’aquest ecosistema. (De
fet, aquest és un dels principals problemes de les espècies invasores.) [0,3 punts] |
Quina de les següents definicions correspon al concepte
de biodiversitat? Justifiqueu la resposta. 1- Quantitat de
matèria viva que hi ha en una comunitat, un ecosistema, una població o un
nivell tròfic. Aquesta
correspon al concepte de Biomassa, però no
se’ls demana pas que ho diguin 2- Diferències
que hi ha entre els caràcters dels individus d’una espècie o d’una població
d’éssers vius. Aquesta
correspon al concepte de Variabilitat, però no se’ls demana pas que ho diguin 3- Variabilitat
d’organismes vius a qualsevol nivell: dins de cada espècie, entre espècies i
entre ecosistemes. Biodiversitat 4- Quantitat de biomassa que es genera en un període de temps determinat. Aquesta correspon al concepte de Producció, però no se’ls demana pas que ho diguin Definició que correspon al concepte de biodiversitat: la definició 3 [0,1 punt] Justificació: Es pot justificar excloent les altres 3, com per exemple dient a quins
conceptes pertanyen la 1, la 2 i la 4 (esta esmentat al costat de cada
definició en aquestes pautes), o bé explicant amb altres paraules el concepte
de biodiversitat. [0,3 punts] |
Total Subapartat b): [0,7 punts] (0,3
+ 0,1 +0,3 punts per cada ítem que es demana)
2) En una altra informació periodística es pot llegir el següent: «El cargol poma viu a l’aigua dels arrossars, i es desplaça pel sòl en cerca de brots tendres per a alimentarse. Per aquest motiu és un paràsit molt perjudicial per a les plantes d’arròs».
a) Es pot considerar un paràsit el cargol poma? Justifiqueu la resposta.
Resposta model:
No
pot ser considerat un paràsit atès que per considerar-se un paràsit cal que
visqui dins el cos o sobre la superfície de l’hoste, o que s’alimenti de fluids
produïts o ingerits per l’hoste (com el cas dels mosquits). Cap d’aquests casos
és el dels cargols, que viuen sobre el sòl (ho
diu explícitament l’enunciat).
[0,4 punts]
b) Enumereu dos tipus de relacions interespecífiques diferents del parasitisme. Expliqueu-les i esmenteu-ne un exemple de cadascuna.
ATENCIÓ: A
continuació s’esmenten tots els tipus de relacions interespecífiques que
s’especifiquen a la concreció del currículum, però només n’han de posar dues.
Puntuació:
[0,1 punts cada ítem] A cada relació
demanem tres ítems (nom, explicació i exemple), i demanem que omplin dues
relacions = [0,6 punts totals per aquest subapartat]
Nom de la relació interespecífica: Competència |
Explicació: Relació entre organismes que viuen en una mateixa
àrea i que tenen necessitats vitals semblants, la qual cosa fa que
competeixin per l’accés a un determinat recurs. |
Exemple: Les mallerengues carbonera i blava, dos ocells
insectívors de la mateixa família, competeixen per l’aliment i pels forats
dels arbres on nidifiquen, les plantes per la llum, ... |
Nom de la relació interespecífica: depredació |
Explicació: activitat
de captura i mort que exerceixen uns individus-els depredadors- sobre uns
altres –les preses-, dels quals s’alimenten. |
Exemple: n’hi
ha molts |
Nom de la relació interespecífica: mutualisme |
Explicació: relació
interespecífica en què les dues espècies en surten beneficiades, però no els
és imprescindible |
Exemple: insectes
que s’alimenten de nèctar i polinitzen plantes; ocells que s’alimentes de
paràsits de mamífers |
Nom de la relació interespecífica: simbiosi |
Explicació: relació
interespecífica en què les dues espècies en surten beneficiades i que a més
els és imprescindible per a sobreviure |
Exemple:
líquens, compostos d’una alga i un fong; zooxantel·les, formades per algues
microscòpiques i animals dels esculls coral·lins |
3) Un altre efecte negatiu del cargol poma és la possibilitat que transmeti la meningitis vírica a les persones. [1 punt]
a) Si una persona contrau la meningitis vírica, un tractament amb antibiòtics li servirà per a eliminar el virus? Justifiqueu la resposta.
Resposta model:
No,
atès que els virus són acel·lulars i els antibiòtics actuen sobre cèl·lules (a diversos nivells segons l’antibiòtic,
però això no es demana explícitament).
[0,5 punts]
b) Si un cargol poma portador del virus entra en contacte amb una persona que ja ha patit prèviament una meningitis causada pel mateix virus, aquesta persona no contraurà la malaltia. Per què?
Resposta model:
Perquè
durant la primera infecció el seu sistema immunitari haurà generat cèl·lules de
memòria, les quals actuaran la segona vegada, en una resposta immunitària secundària.
[0,5 punts]
La microbiota intestinal és formada per microorganismes,
la major part bacteris, que viuen a l’intestí. Es calcula que en l’ésser humà
la microbiota intestinal és formada per unes quatrecentes espècies diferents
de bacteris: alguns tenen efectes beneficiosos per a la salut i d’altres són
considerats patògens, ja que en unes condicions determinades poden causar
danys a l’organisme. |
|
1)
La composició de la
microbiota intestinal varia al llarg de l’intestí, de manera que trobem
bacteris d’espècies diferents en cada tram. Això és degut, entre altres causes,
a les variacions de pH i de concentració d’oxigen. En el tram comprès entre
l’intestí prim, el còlon i el recte, el pH augmenta i la quantitat d’oxigen
disminueix progressivament. [1 punt]
a) A quin lloc esperem
trobar més proporció de bacteris aeròbics: a l’intestí prim,
al còlon o al
recte? Justifiqueu la resposta.
Resposta model:
A
l’intestí prim, per què el contingut d’oxigen és prou alt. Els bacteris aerobis
depenen de l’oxigen per dur a terme el seu metabolisme energètic (respiració
aeròbia).
Cal que relacionin aerobi amb l’oxigen.
[0,5 punts totals], repartits segons:
- [0,1 punt] per respondre a
l’intestí prim
- [0,4 punts] per la
justificació
b) La microbiota intestinal del còlon
desenvolupa una gran activitat metabòlica, ja que duu a terme la fermentació
d’alguns glícids procedents dels aliments que arriben al còlon sense haver
estat digerits. Expliqueu el tipus metabòlic a què pertanyen aquests bacteris
tenint en compte la procedència del carboni i la de l’energia.
El requeriment de carboni i energia es fa a
partir d’un mateix substrat, en aquest cas els glúcids procedents de l’aliment.
[0,5 punts totals], repartits segons:
Tipus metabòlic |
Quimioheteròtrofs
[0,1 punt] |
Procedència del carboni |
Matèria
orgànica: els glúcids procedents dels aliments proporcionen el C necessari
per formar les molècules orgàniques d’aquests bacteris [0,2 punts] |
Procedència de l’energia |
L’energia
prové de l’oxidació incompleta de matèria orgànica: els glúcids procedents
dels aliments proporcionen també l’energia necessària per satisfer el
requeriment energètic d’aquests bacteris [0,2
punts] |
2) Una de les funcions de la microbiota intestinal és
protegir-nos dels bacteris patògens que podem ingerir amb els aliments. [1
punt]
a) Expliqueu, en termes ecològics, de quina manera impedeixen els bacteris
de la
microbiota intestinal la
proliferació d’aquests bacteris patògens.
[0,5 punts
totals]
Resposta model:
El
control de la proliferació dels bacteris patògens pot ser per un mecanisme de
COMPETÈNCIA dels bacteris de la microbiota intestinal per l’espai que ocupen i
els nutrients que consumeixen, actuen com una barrera que impedeix la
proliferació dels patògens.
Un
altre mecanisme pot ser la síntesi de SUBSTÀNCIES amb acció ANTIBIÒTICA,
aquestes substàncies que provoquen la mort d’algunes espècies bacterianes o bé
impideixen el seu creixement. (En el primer cas parlem d’activitat bactericida
i en el segon bacteriostàtica, això però no cal que ho diguin)
També es consideraran correctes respostes que
relacionin les condicions del medi (pH, presència de determinades
substàncies...) amb l’activitat dels bacteris de la microbiota intestinal la
qual cosa provoca la mort o bé impedeix la proliferació d’altres espècies
bacterianes.
[0,5 punts per explicar un d’aquests mecanismes]
b) Un dels bacteris de la microbiota intestinal és Escherichia coli,
del qual es coneixen més de cent soques o varietats diferents. Algunes soques
són inofensives; en canvi, d’altres són patògens per a l’ésser humà, perquè
produeixen toxines que provoquen danys a l’organisme. Expliqueu UN procés que
tingui com a conseqüència la formació d’una nova soca bacteriana.
[0,5 punts
totals]
Resposta model:
Les
mutacions i els mecanismes de parasexualitat bacteriana (conjugació,
transformació i transducció) poden donar lloc a
individus amb noves característiques que constitueixen noves soques
Cal que relacionin soca bacteriana amb
l’adquisició de noves característiques genètiques que determinen que aquests
bacteris presentin unes característiques biològiques diferents de la resta
d’individus de l’espècie
- MUTACIÓ:
Canvi a l’atzar de la informació genètica del bacteri (exemple: canvi en la
seqüència de nucleòtids del DNA)
Mecanismes
de parasexualitat: adquisició d’informació genètica procedent d’altres bacteris:
- CONJUGACIÓ:
un bacteri transmet DNA a un altre bacteri per exemple a través dels pèls
sexuals
- TRANSFORMACIÓ:
un bacteri introdueix al seu l’interior DNA lliure que hi ha al medi
- TRANSDUCCIÓ:
un bacteri introdueix al seu l’interior DNA a través d’un virus (o d'un
bacteriòfag)
[0,25 punts] |
per relacionar nova soca
bacteriana amb noves característiques |
[0,25 punts] |
per explicar UN dels processos següents:
mutació, conjugació, transformació, transducció |
OPCIÓ B
El setembre del 2008 es va iniciar a Catalunya la vacunació de les noies d’onze i dotze anys per a prevenir la infecció pels tipus més freqüents del virus del papil·loma humà (VPH), el qual és la causa principal del càncer de cèrvix. |
|
1) La composició dels principis actius d’aquesta vacuna és la següent: [1 punt]
Substància |
Quantitat (micrograms) |
Proteïna L1 del VPH tipus 6 |
20 |
Proteïna L1 del VPH tipus 11 |
40 |
Proteïna L1 del VPH tipus 16 |
40 |
Proteïna L1 del VPH tipus 18 |
20 |
a) Des del punt de vista immunològic, quina funció duen a terme les diferents proteïnes L1 contingudes en la vacuna? Per què cal posar proteïnes dels diferents tipus del VPH?
[0,5 punts totals]
La proteïna L1 actua com a antigen, induint la resposta
immunològica. [0,25 punts]
L’existència de diversos tipus de VPH, que difereixen en les
seves proteïnes L1, obliga a incloure a la vacuna 4 proteïnes diferents per
garantir una major protecció contra el VPH, ja que cada tipus de proteïna
genera protecció contra un tipus de VPH.
[0,25 punts]
b) Quin tipus de resposta immunitària (primària o secundària) genera l’administració
de la vacuna? Expliqueu en què consisteix i justifiqueu la resposta.
Resposta model:
Es
tracta d’una resposta immunitària primària, ja que és la primera vegada que el
sistema immunitari entra en contacte amb aquest antigen.
La
proteïna L1 és reconeguda com una substància aliena pel sistema immunitari de
les persones, de manera que alguns limfòcits B es converteixen en cèl·lules
plasmàtiques i comencen a fabricar anticossos contra aquest antigen. Alguns
limfòcits B queden com cèl·lules de memòria immunitària, i poden activar amb
rapidesa una resposta immunitària secundària si torna a entrar l’antigen.
[0,5 punts totals] repartits segons:
-
Enumerar que es tracta d’una resposta immunitària primària (0,1 punts)
-
justificar correctament que es tracta d’una resposta immunitària primària (0,1
punts
-
Explicació del procés: esmentar correctament antigen (0,1 punts), anticossos
(0,1 punts), limfòcits B i cèl·lules plasmàtiques (0,1 punts).
Si no esmenten les cèl·lules de
memòria immunitàries no s’ha de penalitzar.
2) En la informació del prospecte de la vacuna del VPH es pot llegir el text següent: «Les proteïnes L1 han estat produïdes en cèl·lules d’una soca del llevat Saccharomyces cerevisiae per mitjà de la tecnologia del DNA recombinant». [1 punt]
a) Es pot considerar un organisme transgènic aquesta soca de llevat? Per què?
Resposta
model:
Efectivament és tracta d’un organisme transgènic ja que
expressa una proteïna que no li és pròpia ja que se li ha inserit el fragment
de DNA que porta la informació corresponent, el qual procedeix del genoma del
VPH.
[0,5 punts totals] repartits segons:
- [0,2 punts] per dir que és transgènic
- [0,3 punts] per justificar-ho
b) Enumereu els passos que cal fer per a obtenir aquesta soca de llevat.
Resposta
model (ha de contenir els segúents ítems):
-
Aïllar el
genoma del VPH.
-
Tallar
mitjançant enzims de restricció el genoma del VPH fins obtenir el gen de la
proteïna L1.
-
Fer moltes
còpies d’aquest gen (mitjançant la tècnica de
-
Preparar un
cultiu del llevat Saccharomyces
cerevisiae.
-
Transferir el
gen de la proteïna L1 a les cèl·lules del llevat (mitjançant electroporació,
pistola de gens, etc.).
-
Seleccionar les
cèl·lules del llevat que han incorporat el gen i establir-ne un nou
cultiu.
[0,5 punts totals]
(0,1 punts per cada pas correcte, però
tenint en compte que els dos darrers passos compten com un de so. Puntuació
total 0,5 punts)
3) En la fotografia següent es mostra un VPH vist per mitjà d’un microscopi electrònic de transmissió. [1 punt] |
|
a) A
quants augments està feta aquesta imatge? Detalleu els càlculs que porten al resultat
(1nm=10–9 m).
[0,4 punts totals]
Augments = Mida aparent
Mida real
Augments =
50 nm 50 · 10
(Naturalment, poden
fer els càlculs utilitzant factors de conversió per convertir les unitats.)
Si fan bé el
plantejament numèric, però s’equivoquen en el càlcul, llavors [0,2 punts]
b) A banda de les proteïnes, com és el cas de la L1 de la vacuna del VPH, quines
altres biomolècules poden integrar l’estructura d’un virus?
[0,6 punts totals]
Resposta model:
Tots
els virus tenen també una (o diverses) molècula d’àcid nuclèic, que pot ser de
DNA (com el cas del VPH) o RNA. Alguns virus tenen també un embolcall membranós
fosfolipídic que prenen a la cèl·lula en el moment del seu alliberament. [0,5 punts]
Els
retrovirus contenen també la retrotranscriptasa, que és una proteïna. [0,1 punt]
El punxoset (Gasterosteus aculeatus) és un peix petit que viu a les aigües dolces i salabroses d’Europa, l’Amèrica del Nord i Àsia. S’ha observat l’existència de diferències morfològiques entre les poblacions d’aquests peixos depenent de la profunditat de les aigües on viuen. Els que viuen en aigües profundes presenten una aleta pelviana espinosa, mentre que els que habiten en cursos d’aigua poc profunds la tenen atrofiada. Aquest caràcter és determinat per un gen concret.
1) La presència d’aletes pelvianes espinoses és una defensa efectiva per als punxosets d’aigües profundes, ja que impedeix que els peixos més grossos, els seus depredadors habituals, se’ls puguin empassar. Expliqueu, basant-vos en els principis del neodarwinisme, el procés evolutiu responsable de les diferències entre les dues poblacions de punxosets en relació amb aquest caràcter. [1 punt]
Resposta
model:
Els punxosets primitius tenien una aleta pelviana petita o
atrofiada. En algun moment de la història evolutiva del punxoset es va produir de forma totalment fortuïta i
aleatòria una mutació ([0,3 punts]
si està ben expressada la idea) en el gen que controla la formació de
l’aleta pelviana. Aquesta mutació provocava l’aparició d’espines en aquesta
aleta. En el cas dels punxosets d’aigües profundes això els suposava un
avantatge ja que impedia que els depredadors se’ls mengessin. Afavorits per la selecció natural ([0,3 punts] si està ben expressada la idea),
els punxosets portadors d’aquesta mutació es van reproduir més que els altres
i, poc a poc, van anar fent-se predominants a la població d’aigües profundes.
A l’altre
població de punxosets, en canvi, la
selecció natural afavoreix als individus no portadors de la mutació ja que la despesa
metabòlica per desenvolupar i mantenir una aleta pelviana atrofiada és inferior
al cas d’una aleta espinosa que, en un medi sense peixos grossos com a
depredadors no comporta cap avantatge. ([0,4
punts] per expressar les idees en el
context de la pregunta).
O bé, la
justificació a l’inrevés:
Els punxosets primitius tenien una aleta pelviana espinosa.
En algun moment de la història evolutiva del punxoset es va produir de forma totalment fortuïta i
aleatòria una mutació ([0,3 punts]
si està ben expressada la idea) en els gens que controlen la formació
de l’aleta pelviana. Aquesta mutació provocava atrofia d’aquesta aleta. En el
cas dels punxosets d’aigües poc profundes això els suposava un avantatge ja que
no haver de formar aquesta aleta durant el procés de desenvolupament els
comportava un estalvi energètic. A les zones d’aigües poc profundes, afavorits
per la selecció natural ([0,3 punts] si està ben expressada la idea),
els punxoset portadors d’aquesta mutació es van reproduir més que els altres i,
poc a poc, van anar fent-se predominants a la població.
A l’altre
població de punxosets, en canvi, la
selecció natural afavoreix als individus no portadors de la mutació ja que la
presència de peixos grossos coma depredadors fa que la possessió d’una aleta
pelviana atrofiada un comporti un desavantatge selectiu. ([0,4 punts] per expressar les
idees en el context de la pregunta).
Distribució
de la puntuació:
0,3 punts:
per vincular el canvia anatòmic amb una mutació
del gen que es va produir de forma aleatòria (preadaptativa)
0,3 punts:
per explicar el paper de la selecció
natural en el procés.
0,2 punts:
per explicar l’acció diferencial de la
selecció natural en funció del medi.
0,2 punts:
per la coherència global del text, en el context de la pregunta
2) Uns investigadors van posar, en diferents aquaris, parelles de punxosets en què el mascle procedia d’un tipus d’hàbitat i la femella de l’altre. En tots els casos es van obtenir descendents fèrtils. Es pot considerar que es tracta de dues espècies diferents? Justifiqueu la resposta. [1 punt]
Els dos tipus de punxoset són de la mateixa espècie [0,3 punts], ja que poden encreuar-se
entre ells i donar descendència fèrtil [0,7
punts per la justificació].